Ja, vi elsker dette landet
Ja, vi elsker dette landet som det stiger frem. Furet, værbitt over vannet med de tusen hjem. Elsker, elsker det og tenker, på vår far og mor. |: Og den saganatt som senker, drømme på vår jord.:|

Norske mann i hus og hytte, takk din store Gud! Landet ville han beskytte skjønt det mørkt så ut. Alt hva fedrene har kjempet, mødrene har grett. |: Har den Herre stille lempet så vi vant, vår rett:|

Ja, vi elsker dette landet som det stiger frem. Furet, værbitt over vannet med de tusen hjem. Og som fedres kamp har hevet, det av nød til seir. |: Også vi når det blir krevet, for dets fred slår leir.:|

Norge i rødt, hvitt og blått
Hvorhen du går i li og fjell, en vinterdag en sommerkveld ved fjord og fossevell. Fra eng og mo med furutrær, fra havets bryn med fiskevær og til de hvite skjær. Møter du landet i trefarvet drakt, svøpt i et gjenskinn av flaggets farveprakt. Se en hvitstammet bjørk oppi heien, rammer stripen av blåklokker inn mot den rødmalte stuen ved veien, det er flagget som vaier i vind.
Ja, så hvitt som det hvite er sneen, og det røde har kveldssolen fått,
og det blå ga sin farve til breen, det er Norge i rødt hvitt og blått. 

Kom mai du skjønne milde
Kom mai du skjønne milde, gjør skogen atter grønn, og la ved bekk og kilde, fiolen blomstre skjønn. Hvor ville jeg dog gjerne, at jeg igjen deg så. Akk - kjære mai hvor gjerne gadd jeg i marken gå.

Om vinter`n kan man have så mangt et tidsfordriv, man kan i snøen trave, åja, et lystig liv. Men når seg lerker svinge, mot sky med liflig slag, på engen om å springe, det er en annen sak.

Kom derfor mai du milde, gjør skogen atter grønn, og la ved bekk og kilde, fiolen blomstre skjønn. Hvor ville jeg dog gjerne, at jeg igjen deg så. Akk - kjære mai hvor gjerne gadd jeg i marken gå.

Fagert er landet
Fagert er landet du oss gav, Herre vår Gud og vår Fader.  Fagert det stig av blåe hav. Soli ho sprett og ho glader.  Signar vårt land i nord og sud, soleis di åsyn lyser Gud,  yver vårt Noreg i nåde.

Tidi ho renn som elv mot os. Fort skifter sumar med vetter. Fader ver alltid Noregs los, radt til dei seinaste ætter.  Herre vår Gud, vår Noregs Gud, varda vårt land frå fjell til flud. Lær oss å gå dine vegar.

Signa då Gud vårt folk og land. Signa vårt strev og vår møde. 
Signa kvar ærlig arbeidshand, signa vår åker med grøde. 
Gud, utan deg den vesle urt, veiknar og visnar, bleiknar burt. 
Ver du oss ljoset og livet!